Христо Смирненски
Злободневка (Черни облаци се влачат…)

chitanka.info

Черни облаци се влачат

по безмълвни висини

и вещаят и прокобват

неприветни скучни дни.

Вятър, студ, дъждец, печал,

кал до гуша, кал навред;

сякаш три пъти във кал

бръкнал се е целий свет.

Черни облаци се влачат.

Небесата тихо плачат,

плачат жълтите листа,

плаче есенният ден,

а пък аз съм тъй блажен,

всичко весело край мен!

Да,

аз съм влюбен, господа!

Зима иде и потропва

по вратите остър студ,

пак ще зъзна и ще тръпна

необлечен, необут…

Дългове до гуша чак,

в джоба нито гологан,

дните ще минават пак

в цариградски рамазан.

Черни облаци се влачат,

псуват хората и крачат,

шумно цапайки в калта.

Свири вихърът край мен,

а пък аз съм тъй блажен,

а пък аз съм тъй съгрен!

Да,

аз съм влюбен, господа!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.